www.HoundDawgs.org
Når solen går ned over Hollywood Hills, -
- får lyset dette mettede vakre som minner om technicolor.
I slutten av 1930-årene bodde filmstjernene i overdådige hus.
Cocktailfester og middager samlet kremen av filmverdenen, -
- og alle drakk, spredte rykter gjorde handler og røpet sladder.
Intet stort stjernetreff var fulltallig uten Phil Stern, -
- en av byens viktigste agenter, og hans yndige hustru Karen.
Han var lynskarp og energisk og holdt alltid hoff.
Jeg så Paul Muni på scenen i New York og fikk ham til filmen.
Jeg oppdaget ham lenge før noen visste at han ville bli filmstjerne.
- Jeg så han ville klare overgangen. - Hvilke kvaliteter hadde han?
- Pass på, du søler. - Det er en fin fest, Phil.
Unnskyld. Det er telefon, mr. Stern.
Til meg? Jeg må ta den. Ginger Rogers skulle ringe.
Jeg sa jeg var her.
Hun mistrives med byrået sitt, så... hvem vet?
- Phil Stern her. - Phil, det er Rose.
- Din søster. - Hvordan visste du hvor jeg var?
- Husholdersken ga meg nummeret. - Hva er galt?
Bobby ga opp gullsmedbutikken til Marty, og drar til Hollywood.
Kan du finne noe til ham?
- Hvem? - Bobby!
Min sønn. Din nevø.
Vi snakker med Warner Brothers, hvis de får rettighetene til boka.
- Bette Davis blir perfekt. - Ja, hvis de får rettighetene.
Men uten det er forhandling om kontrakt som å tenne en våt fyrstikk.
- Jeg avslutter samtalen. - Gjør det, så setter vi oss.
Hallo? Ja?
- Han kjenner ikke en sjel der. - Hvorfor faen kommer han da?
Jeg vet ikke hva jeg kan gjøre for ham.
Og dette denne samtalen koster deg en formue. Jeg må legge på.
Ginger Rogers vil ringe meg.
To uker senere kom en leiebil fra togstasjonen -
- til Hollywoods Ali Baba Motel.
En ung mann som håpet å gjøre karriere steg ut.
Det var Robert Jacob Dorfman. Bobby Dorfman fra The Bronx.
Det var første gang han var borte hjemmefra.
Faren Marty var en fattig gullsmed, gift med sliteren Rose.
Hans foreldre kjeklet om alt, særlig Phil Stern.
- Han er ikke jødisk. - Hva er du, da?
Du er ikke noe forbilde. Du ber ikke, du faster ikke.
Og hodet ditt er ikke riktig jødisk.
For du er dum.
Så var det den mellomste søsteren Evelyn, skolelæreren.
Gift med Leonard. Intellektuell, professor, kommunist.
"Religion er opium for folket." En dypsindig grubler, en Mensch.
Akkurat den rette for Evelyn.
Og så var det storebror Ben. Han var slett og rett gangster.
Bobby elsket Ben og valgte å si -
- at han forsynte restauranter.
Ben var på barer og nattklubber, men livet hadde en mørk side.
Så en solskinnsdag dag på Wilshire Boulevard -
- går Bobby Dorfman til onkel Phil Sterns kontor.
Hei. Jeg skal treffe Phil Stern.
- Har du avtale? - Jeg er Bobby Dorfman, nevøen.
Han sitter i møte akkurat nå. Sitt ned så lenge.
- Mr. Dorfman? - Ja.
Mr. Stern får ikke tid i dag. Det har oppstått en liten krise.
- Kan du komme igjen fredag? - Det er ikke før om tre dager.
- Ja. Den 19. - Ja. Takk.
Jeg beklager. Mr. Stern måtte reise til Acapulco.
Det hadde han lovt sin kone i fødselsdagsgave.
Han dro fra Mexico til Chicago. I tre uker har jeg prøvd å få tak i ham.
Alt er MGM, Ginger Rogers og Ronald Colman.
Det er derfor Phil Stern er en storkar. Han kommer igjen.
Gjør det beste utav det. Du får din bror.
Han kom for å få potetpannekaker.
Kjeder du deg alt? Jeg sverget at jeg aldri skulle dra dit mer.
Det er fin sol, men det er ikke New York. Jeg kjenner ingen her.
De kaller wienerbrød for boller.
Og de serverer kaffen før det andre, selv før appelsinjuicen.
Jeg gir deg noen telefonnumre. Øyeblikk.
Toni White, Klondike-0079. Hun kjenner mange jenter.
Du er sjenert, men du behøver ikke si noe. Bare gi dem tjue spenn.
Jeg betaler ikke for det. En pengetransaksjon er ikke sexy.
Det stemmer. Men noen kvelder er det alt du kan få. Ha det.
- Han klarer seg nok. - Hennes såkalte bror unngår ham.
Han er opptatt. Du vet ikke hva det er å være opptatt.
Han spiser middag med Fred Astaire og Gary Cooper.
- Jeg er imponert. - Her. Gode pannekaker.
- Kjøp deg en hatt. - Hva er det?
- 1500 dollar? - Dra til Florida et par dager.
Jeg vil ikke ha pengene hvis de stammer fra noe snusk.
Min partner og jeg kjøper kanskje en nattklubb. Hjelper det?
- Bare det er hederlig, så. - Når blir det avgjort?
Vi må overtale eieren til å selge.
Hvis du spør pent, hører folk på deg.
Jeg er på Ali Baba Motel. På hjørnet av Grace og Yucca.
Rom 222. Jeg heter Bobby Dorfman.
Kvart over ti? Ja, det... Det høres bra ut.
Nei, samme for meg. Blondine, brunette, hva hun nå er. Jeg venter.
Det er her. Dama di banket visst på hos meg.
Unnskyld. Hei. Kom inn. Unnskyld.
- Hva pokker gjør du? - Jeg noterte adressen feil.
- Nå vet alle det. - Ser jeg ut som en gledespike?
Hvor ble det av deg? Jeg var på vei i seng.
Jeg punkterte. Unnskyld. Jeg heter Candy.
Du kommer for sent, går feil...
- Jeg trenger også en. - Ta selv.
- Jeg pleier ikke å gjøre dette. - Skal jeg si deg en hemmelighet?
Jeg har aldri tatt penger for det før, så vi er i samme båt.
Er jeg din første kunde?
Ja. Så hvis jeg virker litt surrete...
- Så du er ikke engang proff. - Ikke ennå.
Er du ikke betenkt over det valget?
Jeg trenger arbeid. Spillekarrieren min står stille.
- Men tenk, da. - Jeg trenger pengene.
Du behøver ikke ligge med meg. Jeg gir deg pengene.
- Jeg har bestemt meg. - Jeg får dårlig samvittighet.
Det er greit. Jeg er villig.
- Er jeg som å ta medisin? - Nei, du er jo ikke tykk og stygg.
Du er nervøs, og nå gjør du meg nervøs.
Jeg er ikke nervøs. Jeg har akkurat hatt en het romanse.
- Jeg har bare aldri betalt for det. - Jeg må få pengene først.
Det er ikke noe sexy med at vi later som. Ta pengene og gå.
Vil du ikke prøve meg?
Jeg er så ensom at selv en prat er nok. Men nå er jeg for trøtt.
- Er jeg ikke tiltrekkende? - Du er fin. Jeg har bare hodepine.
Byen er full av flotte jenter som kommer for å spille film.
- Så du vil ikke ligge med meg? - Jeg er ikke i humør.
Jeg mistet lysten. Nei, ikke gråt.
La være. Greit, så gjør vi det.
- Du må bare slukke lyset. - Kanskje du har valgt feil yrke.
Jeg kom litt sent, men nå er det du som trekker deg.
Du gjør meg anspent. Jeg må ha en drink til.
- Vi kan bare kaste klærne. - Nei, det er for mekanisk.
- Ta nå de pengene. - Glem det. Jeg går. Unnskyld.
Unnskyld. Jeg skulle aldri gjort dette. Det er ikke meg.
Ikke vær lei deg. Det har ikke noe med utseendet ditt å gjøre.
- Men du vil ikke? - Jo, hvis det er så viktig for deg!
Kom igjen.
Her. Ta pengene.
Hva heter du? Cindy?
- Jeg heter Candy. - Candy? Er det et ekte navn?
- Kommer det av Candace? - Nei. Ikke egentlig.
- Men det er sexy, hva? - Det er fint.
Jeg heter egentlig Shirley. Shirley Garfein.
- Er du jøde? - Ja. Og så?
En jødisk eskortejente. Nå har jeg sett det også.
- Ikke vær så sjokkert. - Bare ta pengene og gå.
- Å nei! Hva er galt? - Ikke noe. Jeg kan bare ikke.
- Er du sikker? - Veldig sikker.
Hyggelig å møte deg. Ikke snakk med noen på vei ut.
Det er borti korridoren her.
Kom inn. Beklager at jeg var så vrien å få tak i.
Så mye bråk med filmen til Howard Hawks...
- Helt greit, onkel Phil. - Sett deg.
Jaha. Få høre hva det gjelder. Rose sier at du vil bo her?
Ja, jeg orket ikke fars butikk mer. Det var drepende.
Jeg vil leve av og for noe mer interessant.
Hallo? Hei, Paul. Adolphe Menjou truer med å droppe filmen.
Du får historien hos Jack på fredag på pokerkvelden, hva?
Da snakkes vi der.
Ja, jeg er opptatt nå. Flott.
De siste par ukene har vært helt ville.
Ben, denne byen er drevet av ego.
Jeg heter Bobby. Ben er min bror. Lett å blande.
- Hva kan jeg gjøre for deg? - R.K.O. ringer.
Hallo? Herregud. Hva?
Javisst. Jada. Lunsj på fredag på Brown Derby.
Og ta med Harry, for jeg er enig. Joel McCrea er perfekt til rollen.
Javisst. Vi ses på fredag. Og ikke skuff meg med å avlyse.
Hva syns du om Joel McCrea?
Han er en flott filmstjerne.
Det fine med Joel er at han kan gi dramatiske roller et lettere preg.
Altså, hva var planen? Har du tenkt å bli her?
Du kunne kanskje finne noe jeg kan begynne med? Kanskje i ditt byrå?
Her? Hva da?
Bare et eller annet, så jeg kan bli. Jeg trenger arbeid.
Vi har ikke noe akkurat nå. Du mente vel postsortering?
Kanskje til å begynne med.
- Jeg sier fra hvis noe blir ledig. - Okay. Så det er ikke noe her nå.
Hvis jeg da ikke jeg satte deg til å arbeide for meg.
- Vi finner på en stillingstittel. - Jeg har mange ærender.
- Jeg gjør hva som helst. - Kjenner du noen her?
- Nei. - Hotellivet er jævlig.
Karen og jeg ber deg på middag. Og vi har sammenkomster.
Vi inviterer deg, så du møter noen greie folk. Vonnie, kom inn her.
Kom hver dag, så har jeg forefallende arbeid til deg.
- Det er snilt av deg, onkel Phil. - Ikke onkel, takk.
Vi bør ikke fremheve nepotismen. Vonnie? Det er min nevø...
Bobby! Han har akkurat flyttet hit.
Kanskje du kunne hjelpe ham til rette og vise ham byen?
- Nå er han på dypt vann. - Så gjerne.
- Engang til helgen? Lørdag? - Ja! Fint.
Fantastisk. Hyggelig å møte deg.
Jeg får telefonnummeret ditt før du går.
Hun var hyggelig.
Kjære Evelyn.
Jeg ville ringt oftere, men rikstelefonene ville ruinere oss.
Ben har sendt litt penger. Jeg har fått jobb hos onkel Phil.
Han inviterer meg til brunch og presenterer meg for folk.
Sekretæren skal vise meg rundt denne helgen. Hun er veldig pen.
Kjære Bobby. Her regner det i dag.
Veldig pent, men litt melankolsk. Leonard sier det er livets brodd.
Vi skal ikke bare godta at det er meningsløst, -
- men feire livet fordi det er meningsløst.
Det er for dypt for meg, men mor koker det ned til:
"Lev hver dag som den siste, og en dag får du rett."
- Hei. Takk for at du kjører. - En selvfølge.
- Javel. - Javel.
- Hvor skal vi begynne? - Villaene i Beverly Hills?
Der de store stjernene bor?
Her bor Spencer Tracy. Det er et av de fineste. Ikke så overdrevent.
- Hvem eier det der? - Jeg vet ikke.
- Det ser litt pretensiøst ut. - For meg er alt her Taj Mahal.
Jeg kjenner følelsen.
- Og her bor Joan Crawford. - Jeg blir stum. Se på den bilen.
Jeg har møtt Crawford en gang. Hun er en av din onkels klienter.
- Hvordan er hun? - Nydelig.
Jeg skjønner godt hun ble stjerne. En eventyrskikkelse.
Tenk så flott det ville vært å være en eventyrskikkelse.
Det er nok morsomt en stund. Men jeg vil heller være virkelig.
Dette er huset til Robert Taylor.
Hvis du kunne valgt ett hus her, hvilket ville du hatt?
- Jeg ville ikke valgt Beverly Hills. - Hvorfor ikke?
Jeg liker å bo nede på stranden. Jeg bor rett ved havet.
Jeg ser på det hele dagen. Jeg syns faktisk synd på alle de -
- som har behov for å føle seg viktige i store hus.
Det sier jeg nå. Jeg har vært som alle andre jenter her.
- Ville du også bli filmstjerne? - Jeg likte drama. På skolen.
- Hvor gikk du på skole? - I Nebraska.
Jeg ville dra til Hollywood og bo i et stort hus med basseng -
- og feste med alle kjendisene. Gå på premierer.
Hvis du har litt vett, ser du fort hvor tåpelig alt det der er.
Pen, sjarmerende og uimponert av verdiene i en besnærende by -
- som tilba berømmelse. Vonnie trollbandt ham, -
- men han våget ikke spørre om hun hadde kjæreste.
Som hans svoger sa:
"Noen spørsmål vil du ikke vite svaret på."
I mellomtiden ordnet han onkelens uviktige ærender.
Og bare tanken på at hun var ledig lørdag og kunne møtes -
- ga ham noe å se frem til.
- Vær så god. To øl. - Tusen takk.
Den filmen var herlig. Barbara Stanwyck er min yndlingsskuespiller.
Stilig sted. Og virkelig ei sjappe.
Det er ikke Brown Derby eller Chasen's hvor man gjør entré -
- og må sitte nær bordet til mr. Goldwyn eller James Cagney.
Har du hørt mr. Goldwyn snakke?
Han lyder som en revyartist, med så tykk aksent at du ler.
Det hadde jeg ikke trodd. Hva tenker du på?
- At du er veldig vakker. - Takk.
Men det er nok ikke så lurt. Jeg har fast følge.
- Hvordan er han? - Doug er journalist.
- Du har jo ofte tid, så... - Han reiser. Mye.
Og jeg trives sammen med deg. Er det greit?
Du er veldig søt. Hørt det før? Litt sånn hjelpeløs.
- Den typen. - Takk.
Hvis jeg var kjæresten din, ville jeg ikke reist.
Eller jeg ville tatt deg med.
Jeg håper han er god til å kysse, og sånn.
- Det er vår sak. - Jeg bare ivaretar saken.
- Å, hva skulle jeg gjort uten deg? - Vet ikke.
- Skatt! Du kjenner Karen. - Nei, vi har aldri hilst.
Phil snakker så pent om deg. Han har villet be deg i evigheter.
Tusen takk. Jeg setter stor pris på alt han gjør for meg.
- Jeg har kanskje godt nytt til deg. - Jeg syns jeg så Joan Blondell.
Louis går snart fra vettet fordi hans nye film blir en fiasko.
- Spencer er selvfølgelig alltid god. - Den tjener aldri inn pengene.
Mine herrer, hils på Bobby Dorfman.
Mike fortalte akkurat at MGMs nye film vil koste dem en formue.
Er ikke det verdens beste nyhet?
Howard Fox, Bobby Dorfman. Howard er dobbelt Oscarvinner.
- Gratulerer. - Helt ukjent. Manusforfatter.
Rad Taylor, Bobby Dorfman. De er fra New York, som du.
- Steve leder vårt advokatfirma der. - Jeg har et spørsmål, Phil.
Du lovte meg å få møte Greta Garbo. Hvor er hun?
- Hun er umulig. - Hun sitter alene et sted.
- Hvem vil du møte, Bobby? - Babe Ruth.
Uansett hvor mange hun ligger med får hun ikke den rollen.
Har du sett henne i badedrakt? Digre lår. Ikke Louis B. Mayer-lår.
Din trofaste Hollywood-reporter ringer som avtalt.
Ja, det er meg. Du skal være glad sjefen ikke ber deg med.
Det er alt det du hater.
Fagprat og kjendisskryt og baksnakking.
Men det er et par ansikter man kjenner fra kinolerretet.
Jeg? Jeg syns det er litt kjedelig, litt fascinerende.
Jeg ville gladelig byttet dette mot tacos med deg.
Hadde du vært her, ville vi ledd oss ihjel av dem.
Nei, bare stikk. Vi snakkes senere. Ja.
Hvis du ser godt etter, ser du meg.
Kjempefine bilder. Jeg kjenner igjen så mange stjerner.
Finn en ukjent tiåring.
- Er det deg? - Ja, ved siden av D.W. Griffith.
Du store!
Gudskjelov giftet jeg meg med en newyorker.
- Å ja. Hva gjør du i New York? - Jeg har et modellbyrå.
Er det flest pene jenter i Hollywood eller New York?
- Avgjør det hvor du vil bo? - Nei, jeg er bare nysgjerrig.
Det er flest her. Du får ikke tungt for å finne passende selskap.
Dessverre har den peneste jenta her en kjæreste.
Sånn er livet. Det er det Rodgers og Hart tjener på.
Jeg er visst full. Jeg har aldri blandet champagne og laksesnitter.
- Hva gjør du? - Forefallende arbeid.
Men det er ikke noen fremtid i det. Hei. Vi møttes nede.
En newyorker som lider av ugjengjeldt kjærlighet.
Å nei! Ugjengjeldt kjærlighet dreper flere i året enn tuberkulose.
- Det tror jeg. - Det var en spøk.
Hvis du sitter i New York en dag og har hjertesorg ennå, så ring.
Jeg presenterer deg for et utall ledige, unge gudinner, -
- som er like ensomme som deg. Tross sine uforlignelige mål.
Hvis du kjeder deg, kan vi be deg til prøvevisning på en film -
- som jeg var så klok å investere i.
Det vil jeg gjerne.
Ta med kjæresten, hvis du får revet henne løs fra elskeren.
Der er du. Jeg har lett etter deg. Jeg har gode nyheter.
- Vonnie, hei. Er du ledig i kveld? - Nei.
- Jeg ville ut og feire med deg. - Feire hva?
Jeg ble forfremmet. Jeg skal lese manus.
Så fantastisk. Jeg er veldig glad på dine vegne.
Jeg ville ta deg med på en prøvevisning jeg ble bedt på.
- En annen gang? - Jeg ville drikke champagne.
- Hva med middag på... onsdag? - Ja. Da sier vi det.
Jeg finner et stilig sted.
Da skal jeg pynte meg ut og slå på stortromma. Kanskje vi kan...
...være hos deg, og jeg kan lage mat?
Kan du lage mat?
Ikke fasan og soufflé, men jeg kan lage spaghetti med kjøttboller.
- Ja, så fint. - Så kan jeg høre de jazzplatene.
Mor lager spaghetti med kjøttboller, men jøder koker alt ihjel -
- for å drepe alle bakterier. Du lager sikkert bedre mat.
Det var hans første private visning hos en produsent.
Det var en god film. Han skulle ønske Vonnie hadde vært der.
Men hun hadde hele tiden sagt at hun hadde kjæreste.
Beklager at jeg er sen. Det var trafikken, altså.
Tidsnok eller ikke, du er alltid like vakker i mine øyne.
Kan jeg få et glass hvitvin? Det skyldes nok levende lys.
Jeg har bestemt meg. Jeg snakker med Karen -
- så snart hun kommer fra Toronto. Moren hennes er mye bedre.
Er du sikker på at du vil dette?
Jeg kan ikke fortsette å luske rundt med deg på hotellrom.
Jeg er forelsket i deg.
Det sier du. Jeg vil bare ikke føle at jeg har ødelagt ekteskapet deres.
Jeg skal være ærlig. Karen og jeg har en lang og ikke dårlig historie.
Ville jeg gått fra henne hvis jeg ikke hadde truffet deg? Neppe.
Men jeg traff deg.
Jeg vil jo være sammen med deg. Men jeg hater dobbeltspillet.
Det er ikke rimelig at du skal leve sånn.
Du har vært så forståelsesfull. For mye, faktisk.
Jeg elsker deg, Vonnie.
Hjertet mitt hamrer når du sier det til meg.
Av begeistring, håper jeg, og ikke angst.
Ja, av begeistring.
Jeg er begeistret.
Tør jeg kysse deg?
Tør du la være?
Kjære Bobby. Jeg hører du har forelsket deg i en pike der.
Så skrev du at hun var kjæreste med en journalist.
Mitt råd er å ikke gi deg. Send henne blomster, og stå på.
Du sier hun ikke blir imponert av gaver, -
- men kvinner liker å få små gaver.
Ben går inn i nattklubbransjen.
Hva vet han om det?
Han sliter med fagforeningen, men pleier å få løst sånne saker.
Ben Dorfman, Benny blant venner.
Noen stjal ti skrivemaskiner.
Han var på kant med loven helt fra skoledagene.
Han vokste opp i en jødisk bydel, der mange ble leger og jurister.
Men noen var tøffere jøder, og levde gatas liv.
Harry Cantor skylder meg 6000 dollar. Hent dem, så får dere en tredjedel.
Klarer dere det denne uka, får dere en god biff.
Han strevde ikke for føden med småjobber, som faren.
Hans venn Abe fikk 20 cent i timen for å drasse digre kasser.
Han fikk 50 dollar for å fikse pels i motedistriktet.
Tony Rondalino lærte ham å rane terningspill.
Spillene var ulovlige, så de kunne ikke gå til politiet.
Han delte pengene med Tony.
En kveld satt han i bilen med Tony. Han tjente nok til en bil.
En fyr kom rolig gående, skjøt inn gjennom vinduet og drepte Tony.
Gatens utdannelse var brutal.
Nå eide han og partnerne hans Club Hangover.
Han gikk i dyre dresser, men var fortsatt bare gategutten Benny.
God tur. Jeg misunner dere. Jeg savner New York sånn.
Byrået går i stå hvis jeg er borte for lenge. Lykke til.
Hun kommer og lager spaghetti denne uken.
Jeg tenker at hvis jeg bare har riktig vin, musikk, stearinlys...
Hun liker deg. Hun bruker mye tid på deg.
Steve og jeg heier på deg. Hold kontakten.
Hallo?
Hei... Bobby, jeg ringer for å si at jeg ikke kan komme i kveld.
Det kom noe i veien, så jeg må legge om planen.
Men jeg har gjort alt klart. Åpnet vinen for å lufte den.
Jeg lover at vi gjør det en annen gang.
Okay. Okay, okay.
Jeg har en gave til deg. Det er... Se her.
Det er et brev skrevet og signert av Rudolph Valentino.
Det er papir. Et år sammen er jo papirbryllup.
Jeg fant det i en fabelaktig antikvitetsbutikk.
- Jeg klarer ikke, Vonnie. - Klarer ikke hva?
Jeg kan ikke gå fra Karen.
- Men det var jo din egen idé... - Vi kan ikke treffes lenger.
Kan vi ikke?
Dette blir min død. Jeg trodde jeg kunne si det til henne, -
- men pokker heller, vi har vært gift i 25 år, vi har barn sammen.
- Du skylder meg ingen forklaring. - Jeg kan ikke leve dobbeltliv.
Det er ikke rimelig mot deg, Karen eller meg selv.
Ikke for at jeg ikke elsker deg, men det er bare for tungt.
Det nytter ikke å fortsette.
Var det ikke det du ville si?
Noe i den duren.
Jeg vet -
- at vi to ikke bare kan glemme at det skjedde...
Jeg kan holde tett, hvis det er det du er redd for.
Jeg ville aldri sladret.
- Jøss, er alt i orden? - Jeg er vel for sen til middag.
- Har du det bra? Hva er det? - Jeg vil ikke trenge meg på.
Du trenger deg ikke på. Hva er det?
- Jeg klarer ikke å slutte å gråte. - Hva har skjedd?
- Kjæresten min slo opp.
Det var leit. Hvordan tar du det?
- Det er slutt. - Så grusomt. Hva skjedde?
Jeg ga ham en gave, for det var papirbryllupet vårt.
Det var et brev fra Valentino. Så vakkert.
Skrevet og signert av Valentino.
Han kan ikke gå fra sin kone. Og det visste jeg jo.
- Det kunne ikke fortsette sånn. - Jeg visste ikke at han var gift.
- Kan vi ta et glass hvitvin? - Ja, hvis den ikke har fordampet.
Jeg har luftet den i flere timer.
Sånn er lyset her på motellet. Det går snart over.
Jeg hadde ikke gjettet at han var gift.
Jeg er treg til å få med meg sånt.
Det er en av dine beste kvaliteter. Du er så naiv.
- Du må virkelig ha elsket ham. - Han var aldeles vidunderlig.
Det tror jeg gjerne.
- Jeg vil glemme det en dag. - Ja... Jeg må være ærlig.
Jeg både føler med deg og er glad for at du ikke har kjæreste mer.
Av egoistiske årsaker.
Jeg har alltid visst hva du føler for meg, og det er smigrende.
Jeg ble forelsket i deg ved første blikk, -
- da jeg trodde du var en filmstjerne.
- Jeg skal aldri forelske meg igjen. - Det har skjedd nylig. Det tar tid.
Jeg kommer over det. Jeg er ikke så sårbar ellers.
Det kom bare så helt uventet.
Risikoen er der med en gift mann.
Det sa romfellen min også. Men han tok meg med storm.
Han er så livsglad, og veldig spennende.
Et kjærestebrev fra Valentino er en oppfinnsom gave til et papirbryllup.
- Så nydelig. - Det syntes jeg også.
Kanskje jeg er så heldig å gi deg et fra Barbara Stanwyck neste år.
Det var søtt sagt.
Kanskje Vonnie var knust fordi forholdet var slutt, -
- men det var på ingen måte Bobby.
Han hjalp henne gladelig å glemme sin gamle flamme, -
- og det prøvde hun av all makt.
De dro på stranden i helgene og på kino nesten hver kveld.
De besøkte alle kinopalasser i Hollywood.
De var storslagne, vakre og ikke særlig dyre.
Og med tiden begynte Vonnie å gi etter for Bobbys sjarme.
Det som begynte som et tilfeldig vennskap -
- blomstret til en ekte romanse.
- La oss flytte til New York. - Hva?
Gift deg med meg, og så flytter vi til New York.
Vi finner et trivelig lite sted i Greenwich Village.
Jeg finner arbeid der, så jeg kan skjemme deg bort.
Jeg er ærlig talt litt desillusjonert over miljøet her.
Jeg drømte også om et hus med basseng og filmstjerner som nabo, -
- men det er en kjedelig, nedrig og nådeløs bransje.
La oss gifte oss og flytte til New York!
Greenwich Village er der dikterne og malerne bor, hva?
Jeg kan ikke love at vi blir rike, men vi har hverandre.
Jeg skal hjelpe broren min å lede nattklubben hans.
Jeg kan ikke noe om det, men Ben er en fin fyr, og jeg er lærenem.
Det er ikke kjedelig kontorarbeid.
Og selv da du hadde kjæreste, hadde du følelser for meg.
Vi ville bli et flott par i New York.
- Det høres spennende ut. - Ikke sant? Kom her.
Phil! Hva er det? Du lød så nedtrykt i telefonen.
- Vil du ha en drink? - Nei takk. Hva har du på hjertet?
La meg bare...
- Går det bra? - Hvorfor spør du?
Du røyker mer og drikker mer, og har vært gretten på kontoret.
- Det går ikke bra. - Jeg håper ikke du er syk?
Jeg trenger å betro meg til en jeg stoler på.
- Du kan prate med meg. - Vi er jo i familie.
Hva er det?
Jeg har bestemt meg for å gå fra min kone.
Jeg har vaklet for og imot, men kom til den konklusjonen -
- at jeg elsker en annen kvinne og ikke kan leve uten henne.
Jeg er avgjort ingen ekspert, men sånt skjer jo.
Ikke med meg! Jeg har aldri vært utro før.
Jeg har aldri sett på en annen kvinne på 25 år. Karen er jo herlig!
- Hun er herlig! - Ja, det er hun. Jeg er enig.
Og så for et år siden falt denne drømmepiken, engelen, -
- ned fra himmelen, og jeg var solgt.
Jeg lyder som en stor klisjé, men du er ikke i tvil når den er der.
Ja, dette er riktig.
- Og jeg antar hun elsker deg også? - Det tror jeg hun gjør.
Selv om jeg lot henne vente i et år og sa jeg ville gå fra Karen.
Og så kunne jeg ikke. Så ville jeg, men gjorde det ikke.
Jeg kan ikke si det en gang til, og så ikke gjøre det.
Jeg må bare gjøre det og be om at hun ikke har møtt en annen.
- Hvis hun virkelig elsker deg... - Hun er mye yngre enn meg.
Alder er likegyldig hvis man elsker hverandre.
Jeg har beksvart samvittighet for Karen, for hun gjør ikke noe galt.
Hun er kvikk og livlig og trofast, alltid veldig god sex.
- Deilig. - Med den andre er det fantastisk.
Så bra. Folk opplever ofte sånt, og kommer over det.
Hun klarer seg sikkert.
Ja. Karen vil ikke mangle noe.
Hun får halvparten av alt jeg eier.
Hvis det er noe som helst jeg kan gjøre for deg...
Jeg måtte bare si det. Jeg har gått rundt med en stein i magen.
Beklager at det har tynget deg. Du kan alltid snakke med meg.
Og er det sant? Har du litt hjemlengsel?
Ja, jeg måtte nok ut og reise for å innse at jeg er newyorker.
- Får jeg ...? - Javisst.
Det er forståelig. Her er det stadig nye folk -
- som innser at det ikke er noe for dem. Har du kjæreste hjemme?
Jeg håper jeg får en, og da skal du få ti prosent.
- For hva? - Du presenterte meg jo for Vonnie.
Jeg tror hun gifter seg med meg og blir med til Manhattan.
Phil Stern var redd for at Vonnie hadde funnet en annen, -
- men hadde aldri drømt om at det kunne være hans nevø.
Han falt for sin nye sekretær helt fra første dag.
Veronica Sypel. Jeg har en kandidatgrad i litteratur og drama.
Og kan skrive på maskin.
Han ble betatt av ansiktet hennes.
Hun ble fengslet av hans sjarme og handlekraftige energi.
I de neste månedene tok han henne med storm, og tok sjanser.
Jeg vil sende 50 roser.
Ja, 50...
50 prosent...
Ja, 50 røde roser.
Og på kortet skal det stå:
"Takk for en fabelaktig helg.
Jeg sa jo at du ikke ville bli sjøsyk når jeg var der.
Jeg elsker deg. Philip."
Nei, send 100. 100 røde roser.
Du er fantastisk.
Nei, du er. Jeg var i humør til det.
Tanken på oss to i en fin leilighet i The Village...
Hvem skulle ha trodd det da jeg kom hit?
Alle lever så uforutsigelige liv.
Det er artig at min onkel Phil, din tidligere sjef, -
- som er så dynamisk og full av selvtillit, -
- betrodde meg at han har vært så ulykkelig i det siste.
Han har hatt et forhold til en kvinne han er dypt forelsket i, -
- men kunne ikke få seg til å gå fra kona.
Men han er så forelsket at han har bestemt seg for å forlate Karen -
- og har tenkt å gifte seg med den andre.
Og han har lidd store kvaler. For han har stor respekt for sin kone, -
- men han kan ikke leve uten den andre kvinnen.
Så...
Jeg turde ikke spørre om det var en filmstjerne.
- Hva er det? - Går han fra sin kone?
Ja. Han har prøvd å gjøre det et utall ganger, men...
...han kan ikke leve uten hun andre.
Du tviler ikke når du hører ham. Han er veldig forelsket.
Hva tenker du på? Du er langt vekk i tankene.
- Unnskyld. Ikke på noe. - Hva tenker du på?
Bare... Ingenting.
Å nei.
Skremmer jeg deg med prat om ekteskap og New York?
- Det er mye på en gang. - Ja. Unnskyld.
Ha en fin kveld.
Phil? Vi har snakket om det 117 ganger.
- Situasjonen har endret seg. - Kan vi gå et sted og prate?
På de vanlige mørke barene? Nei. Jeg arbeider her.
- Jeg har sagt det til Karen. - Var ikke det overilt?
Overveier du i ramme alvor å flytte til New York med min nevø?
- Hvordan vet du det? - Ikke noe er hemmelig her.
- Forholdet vårt var. - Ikke si du har ombestemt deg.
- Hei, Louis! - Noe nytt om MGM?
Ikke ennå. Vi vet mer i slutten av uken.
Her er billetten. Takk.
Jeg elsker deg. Betyr ikke alt vi hadde noe?
Jeg vet ikke hva jeg mener. Jeg er forvirret. Er det så rart?
Du kan godt be meg dra til helvete, selv om jeg ville begått selvmord da.
Først går du, så går du ikke, så gjør du, så kan du ikke.
Jeg ba deg aldri gå fra henne.
Og nå sier du at du har gått. Hva skal jeg gjøre?
Jeg har ikke klart å bestemme meg. Men tanken på å miste...
Det er en hvit minkpels.
Utrolig at filmselskapet krever at vi går i pels i dette været.
- Vær så god. - Ja, det er den. Takk.
Jeg vet det ikke har vært lett, men hvorfor skulle vi ikke...
Phil. Hei. Jeg hørte aldri mer angående Bill Powell.
- Om hva? - Powell og Paramount-kontrakten.
Jeg tror han sier nei, men jeg ringer ham i morgen.
Du skal ikke arbeide her. Jeg vil gifte meg med deg og ta meg av deg.
Tenk at du glemte meg så fort.
Min nevø er en god gutt, men hva slags fremtid har han?
Du sa selv at det var mulig å ha følelser for to.
- Elsker du ham også? - Ja, det gjør jeg.
- Elsker du meg? - Jeg tror det. Jeg er så forvirret.
- Spiser vi lunsj på torsdag? - Ja.
Jeg tar med Judy Garland.
- Kanskje hun engasjerer oss. - Virkelig?
Jeg møtte henne i middagen til Billy Wilder.
Jeg vil ikke stå her og trygle. Jeg har elsket deg i over et år.
Jeg håndterte det så godt jeg kunne. Til tider var det dårlig.
Men folk gjør dumme ting i kjærlighetens navn.
Tenk på tilbudet mitt. Jeg gifte meg med deg. Nå.
Jeg dør hvis du sier nei.
- Jeg drar og sier det til Karen. - Har du ikke sagt det?
Jeg sa jeg ville snakke med henne om noe alvorlig i kveld.
Jeg må snakke med deg om den John Ford-filmen.
Vonnie var rådløs. To menn var forelsket i henne.
En dynamisk vinnertype, og en ung mann som tilba henne.
Hun la dilemmaet frem for bofellen Rosalind, -
- som først snakket varmt for å gifte seg med Phil Stern.
Men så vaklet hun: Bobby var så søt og lidenskapelig forelsket.
Unnskyld. Jeg trodde alle var gått hjem.
Ta en drink.
- Vi kan da ta et glass sammen. - Er det noe galt?
Du er min eneste familie, nå som jeg har gått fra Karen.
Jeg håper ikke det gjorde for vondt.
- Går det bra med deg og Vonnie? - Det går greit.
- Men hun virker litt engstelig nå. - Har hun sagt noe?
Det er nok det å flytte til New York.
Jeg vil ikke presse henne.
Men jeg vet at hun elsker meg og gleder seg til å bli gift.
For hvis noensinne to mennesker er skapt for hverandre...
Ikke se så dyster ut, da. Alt ordner seg for deg.
Men det hadde vært fornuftig å si det til Karen først.
Ikke belær meg om fornuftig adferd.
Det gjelder å velge rett tidspunkt her i livet.
Den verste forretningsfeilen er å handle overilt.
Bare husk at hvis du gifter deg med henne, skal jeg ha 10 prosent.
Avtale. Du er nok forelsket i en henrivende filmstjerne.
Nei, hun er ikke filmstjerne. Jeg er ikke overfladisk.
Jeg blir ikke forført av billig glitter.
Jeg vil ha substans og karakter.
Jeg mente ikke noe sånt. Men Hedy Lamarr er så betatt av deg.
Alle dine klienter forguder deg. Det er nøkkelen til din suksess.
Det er en gave jeg har fått innrammet.
Et kjærlighetsbrev fra Rudolph Valentino.
Hun ga meg det på papirbryllupet vårt.
Bobby. For en overraskelse. Hva gjør du her?
Gifter du deg med meg eller onkel Phil?
Jeg gifter meg med Phil.
Så fint at vi kan samles til seder.
Ganske selvisk må jeg si -
- at det er fint at du er tilbake fra Hollywood, så alle er samlet igjen.
- Broren din hjalp jo ikke stort. - Phil hjalp ham da.
- Han trivdes bare ikke. - Jeg visste du ville hate det.
Gid Phil var i New York, så han også var her i kveld.
Jeg skulle gjerne møtt hans nye kone. Ville ikke du også?
Du vet hva jeg syns om broren din.
Han er ikke jødisk.
Hva slags mann kaster ut kona etter 25 år -
- for å stikke av med sin 25 år gamle sekretær?
Du aner ikke hvor mange menn som stikker av med sekretæren.
- Bobby sier hun er veldig pen. - Er det bare utseendet som teller?
Hva med personlighet? Og troskap?
Sjarm fremfor skjønnhet.
Du er ingen skjønnhetsdronning, men jeg ble hos deg.
- Du har fått nok vin. - Kjærligheten er irrasjonell.
Du faller for noen. Du mister kontrollen.
Jeg har truffet mange flotte kvinner, -
- men straks jeg så datteren din visste jeg at hun var den ene.
Hadde ikke sjåføren kjørt gjennom vinduet på restauranten -
- hadde jeg aldri møtt Leonard. Han drakk kaffe, og vi kjørte på ham.
Bobby, du har møtt henne. Er hun så fantastisk?
- Hun er veldig nydelig. - Ikke en snobbete Hollywoodjåle?
Hun er ganske jordnær. Du ville likt henne. Hun blir bra for Phil.
Far har rett. En kone er ikke som en bil.
Man bytter henne ikke ut med en nyere modell.
Naboen byttet konen med en stripper -
- og slo ut tennene hennes.
Naboen er gal. Jeg er redd ham.
Han dyttet Leonard.
Han dunket til meg da jeg sa han sperret innkjørselen vår.
Noen forstår bare en knyttneve.
Leonard tror alle kan snakkes til fornuft.
Det gjør oss til mennesker. Ellers er vi bare jungeldyr.
Det gjelder bare å slå først.
- Liker du å arbeide for din bror? - Jeg er heldig. Takk.
Da du kom hjem var du litt rådvill.
Jeg liker å arbeide i nattklubben. Det er livlig.
Han trives som fisken i vannet. Alle elsker ham.
Ikke som den første lederen, som stjal fra deg.
Han er ikke hos oss lenger.
Bobby traff kjendisvennene sine, Rad Taylor og Steve, -
- og de kom innom, og skrøt av klubben for Rads modeller.
Rad fikk ham til å ominnrede og ta det jålete navnet...
Les Tropiques? Jeg elsker det. Fornemt, internasjonalt og hot.
Det kan jeg takke deg for.
Snart ble Les Tropiques kjent for de tørreste martiniene -
- og de vakreste kvinnene på Manhattan.
De pene jentene tiltrakk kjendiser og idrettsstjerner.
Kjendisene moret seg med politikere.
Med kjendisene fulgte pressen og stadig mer berømthet.
Bobby ble mer og mer vant til å omgås sosieteten.
Han kjente cafékulturen som sin egen lomme.
Han kjente også toppene i New Yorks gangsterverden.
Mr. og mrs. Rhinebeck kom nesten hver kveld -
- og bestilte verdens beste viner.
Utad et perfekt par, men han lå med søsteren til kona.
Det skortet ikke på adelige fra hele Europa.
Grev Henrick van Goren spilte backgammon for millioner.
Og grevinne van Goren, egentlig Chickie Sherman fra New Jersey.
Ringen på Suzy Bancrofts finger var usle 41 karat.
Med eliten fulgte avisskandalene.
Som Tom Price, Wall Street-geniet, -
- gift med bilfirmaarvingen, den høye Linda Ray Harmon.
Han sved opp formuen hennes på hesteløp og dansepiker, -
- til en dag hun var på jakt og tok feil av ham og en hjort.
Bobby hilste alltid på alle, gikk rundt og spøkte med dem.
Han hørte deres sorger og gleder over dyr champagne -
- og lærte om livet og innså at Rodgers og Hart hadde rett.
Det er så vakkert her, og dere har vært så snille.
Ikke bli kvalmende sukkersøt, sånn plutselig.
Din kone hater at noen viser følelser.
Men vennskapet deres har betydd mye for meg.
Steve, du skaffet meg en fantastisk finansiell rådgiver.
Du leker med millioner. Jeg er i en annen divisjon, -
- men jeg blir nok medlem av golfklubben snart.
Nei, du må være børsmegler eller advokat, og uomskåret.
Uansett skylder jeg dere alt, og kan aldri gjengjelde -
- at dere presenterte meg for verdens vidunderligste vesen.
- Min kone. - Det var ditt stikkord!
Han sa enda en gang at du er ren Gershwin, og så kom du.
- Hei. Er det en god martini? - Du tok meg i å snakke om deg.
Bobby fant seg en kone. Etter en rekke utilfredsstillende forhold -
- fikk han øye på en elegant, ung blondine på klubben en kveld.
Det er Veronica Hayes. Hun er nyskilt.
Mannen forlot henne for venninnen hennes.
Hun er flott jente. Alle syntes så synd på henne.
Kanskje vi kan oppmuntre henne.
- Veronica, så fin du er. - I like måte.
Får jeg presentere Bobby Dorfman?
- Han driver nattklubben. - Er det første gang du er her?
Avisene har rett. Stemningen er elektrisk.
Vi er glade for at du kom.
Du store. Er hun virkelig ledig? Det er jo kriminelt.
- Unnskyld, hva skal du etterpå? - Etterpå?
Det er ikke noe etterpå. Den er halv to.
- Jeg har fri om en halvtime. - Da er jeg hoppet i pyjamasen.
Jeg elsker pyjamas. Hvilken side av sengen vil du ha?
Rolig nå. Han er mer pågående enn deg.
- Kom igjen, dere to. - Mener du det?
- Liker du jazz? - Klokken to om natten?
Når som helst om natten. Og du heter Veronica?
- Blir du kalt Vonnie, da? - Nei, ikke vanligvis.
Det er et pent navn.
- Men liker du jazz? - Ja. Jeg elsker jazz.
Det er skjebnen.
- Hvem elsker ikke jazz? - Jeg har møtt en kvinne.
Fryktelig.
Dette var flott.
- Jeg vil ha en whisky til. - Det skal du få.
Jeg skulle ønske jeg hadde lært å spille.
Jeg har vært kjæreste med en musiker.
En dyktig saksofonist. Han spilte triste melodier med stor innlevelse.
Han kunne få deg til å gråte.
Jeg ville giftet meg med ham, men han var narkoman.
- Jeg liker ikke dop. - Jeg prøvde litt med ham.
Vi røkte marihuana. Og en gang prøvde jeg opium.
Hvilken virkning hadde det?
Jeg likte det ikke. Jeg er ikke typen som blir avhengig.
Det var han. Men gress fikk meg til å føle meg sexy.
- Marihuanasigaretter. - Kaller du det gress?
- Han gjorde det. - Så du giftet deg med en musiker?
- Nei, med en børsmegler. - Men du ville skilles.
Han ville, for min beste venninne var bedre i sengen.
Du skulle hatt mer gress.
Jeg innså for sent at jeg får samme effekt av et par drinker.
- Hvor arbeider du? - På rådhuset.
Informasjonskontoret. Har du noe imot Demokratene?
Nei, hele familien er demokrater. Vi er jøder.
Nei, så sært. Det traff rett i opprørstrangen min.
I Oklahoma fikk vi jo ikke omgås jøder.
- Dere er jo ågerkarer. - Vi styrer alt.
Jeg hadde aldri sett en jøde før jeg kom til New York.
- Jeg har ikke horn. - Jøder er eksotiske og gåtefulle.
- Horn ville vært helt greit. - Er det sant?
- Kom, så går vi hjem til meg. - Nei, jeg ligger ikke med deg.
Jøde eller ikke, vi har akkurat møtt hverandre.
- Ta en drink eller to til, og så... - Nei takk. Du må nok vente.
Det er sant det de sier, at dere jøder virkelig er pågående.
Det er en del av sjarmen.
- En virkelig hyggelig kveld. - Enig.
- Ringer du meg? - Ja. Jeg ringer i morgen.
Det er i morgen alt, så jeg ringer om et kvarter.
Så jeg burde dra hjem.
God natt.
Hele den sommeren møttes de hver eneste dag.
- Og det var en nydelig sommer. - Takk, Rad. Det er den siste.
En lørdag ettermiddag et par måneder senere kunngjorde hun:
Jeg er gravid.
- Nei... - Jo.
- Er du knust? - Nei, på ingen måte.
Nei, det er vidunderlig. Hva gjør vi nå?
Jeg vil ha barnet.
Men hvis du ikke vil, kan jeg dra til Mexico...
Nei! Vonnie, vi skal ikke til Mexico, heller til Niagara Falls.
- Er du sikker på at du vil dette? - Ja. Selvfølgelig.
Når de kaller barnet en horeunge skal de da ikke ha rett.
Du kalte meg Vonnie. Det kaller du meg ellers aldri.
Da har jeg fått for mye champagne.
Du sa din forrige kjæreste het det.
Ja... Dere heter Veronica begge to. Hva kan jeg si?
Jeg er en heldiggris. Vil du gifte deg med meg eller ikke?
- Ja. Selvfølgelig. - Det var det rette svaret.
Vi skal ha barn.
Bryllupet sto, i all stillhet, på rådhuset to måneder senere.
Og det var en glad dag. Men som Bobbys svoger sa:
"Livet har sin egen dagsorden."
Ja! Hva vil du? Hva?
Vil du være så snill å dempe radioen? Bare litt?
Du behøver ikke slå den av. Men min kone får migrene.
Ikke bland deg borti radioen min.
Hun får svært sjeldent anfall. Jeg ber deg bare skru ned.
- Hvis hun er syk, så ring legen. - Migrene er en forbannelse.
Jeg spiller radio når jeg vil. Leit hvis du ikke liker musikken.
Jeg ber deg ikke slå den av, bare å dempe den litt.
- Jeg vil ikke ringe politiet. - Tror du jeg er redd politiet?
Jeg kan godt skru på radioen!
- Han har loven på sin side. - Jeg får Ben til å snakke med ham.
Han er for hissig. Jeg vil ikke ha bråk.
- Lov meg at du ikke lager bråk. - Det er han som lager bråk.
- Noen bør gi ham en advarsel. - Det er ikke så ille heller.
Det er ikke du som har migrene.
Bobby og Veronica kalte barnet Susan.
Den høsten fant de det perfekte huset ved Hudson-elven.
Politiet snakket med ham. Forrige uke var han full og bulket bilen vår.
Da Leonard spurte om bulken, truet han med bank.
- Jeg kan snakke med fyren. - Leonard vil ikke ha bråk.
Men han skal vite at vi ikke finner oss i det lenger.
Han må slutte å gjøre livet surt for oss.
Han beskylder oss for alt mulig. Han truet med å skyte hunden vår.
Han er gal! Og min mann tror han kan snakke ham til fornuft.
- Truet han med å skyte hunden? - Jeg tror han har en pistol.
Han jobber som sikkerhetsvakt. Joe Wojehowitz.
- Hei. Er du Joe Wojehowitz? - Hvem spør?
- Er du Joe Wojehowitz? - Ja. Hva?
- Hva? - Inn i bilen.
- Vi vil snakke med deg. - Hva mener dere?
- Inn i bilen. - Hva gjør dere?! Slipp meg!
De kalte det cafékulturen. Bobby Dorfman kjente dem alle.
Det var millionær-playboys som Buddy Winslow Fain.
Han kjøbte alt fra de dyreste fotomodellene fra alle forsidene -
- til de beste plassene til alle forestillinger og kamper.
Politikere som fikset gaten og boten og skatten din, -
- så lenge du sendte dem bidrag.
Norton Lockerbee og hans mindreårige forlovede Cherry.
Og Remsens, som hadde bodd en uke hos Hitler i Berlin.
Og selvfølgelig hele Bens fargerike omgangskrets.
Flere lå an til å ende på førstesiden i sladderpressen -
- når de en dag lå på fortauet med akutt hjernelufting.
Det virket som om Bobby kjente all fiffen på Manhattan.
Hans kone gikk sjelden på klubben. Hun henga seg til moderskapet.
Men så en kveld spaserte fortiden inn døren.
Kan jeg hjelpe deg?
Jeg ser etter nevøene mine. De eier stedet.
- Mr. Dorfman? - Bobby, ja. Eller Ben.
Ben er ikke her i kveld, bare Bobby. Vil du ha et bord?
Denne veien.
Vi fikk i hus en viktig avtale i dag. Champagne til hele bordet.
Fred. God kveld. Du har hilst på Vonnie.
- Gleder meg. - Vi er i byen et par uker.
Den aksjen vil stige helt til himmels.
- Slå til. Og jeg sa ikke noe. - Sa hva da? Takk, Marvin.
Du har besøk. De sier de kjenner deg.
- Bord fire. - Alle kjenner meg.
Robert! God kveld. Du husker Vonnie.
- God kveld. - Det er Gloria og Craig Bennett.
- God kveld. - Slå deg ned her litt.
Gid jeg kunne, men jeg er så travel i kveld.
Det ser jeg. Klubben er kjent i hele landet.
- Kom igjen. - Fem minutter. Ikke fornærm oss.
Så godt du ser ut.
Vi feirer at jeg skrev kontrakt for Irene Dunne på Universal.
- Jeg elsker Irene. Hvordan er hun? - Hun er alle tiders.
Han har en herlig Irene Dunne-anekdote.
Fortell.
Første gang vi møtte Irene var på Coconut Grove.
Med Errol Flynn og en av hans vakre, unge "oppdagelser".
Han har ikke det beste ryktet, men vi forguder ham.
Han ba oss på seiltur, og var en fabelaktig vert.
Og Irene er litt tilknappet.
Så lekker, men veldig tekkelig.
Vi var på Busby Berkeleys fest, og hun ble tilbudt et trekk av en sigar.
Du skulle tro hun var blitt bedt om å kaste klærne. Hun var krenket.
Så presenterer Errol henne for en tenårings-starlet.
Hun spør om det er datteren hans.
Errol svarer uten å blunke. "Nei."
"Det er min datterdatter."
Jeg holdt på å dø!
I London druknet han i folk. Han er en helt der borte.
- Jeg elsker London. - Der kunne jeg bodd.
Paris er enda vakrere.
Vi snakker alltid om at kjøpe hus i Venezia.
Bob Montgomery og hans kone har et hus der.
De er sånn et storartet par.
Lille Bobby har slått seg opp. Jeg visste du ville gå til topps.
Jeg ville lære ham å bli agent, men han foretrakk New York.
Og det skjønner jeg godt.
Unnskyld. Det er jo et galehus her i kveld.
Vi er i byen i fire-fem uker. Og gratulerer med barnet.
Ja, gratulerer!
Frank, få en whisky.
- Hei. Går det bra med din kone? - Ja, takk.
- Jeg ser henne aldri her. - Hun trives hjemme med barnet.
Sånn går det. De blir mødre, og lar alt annet fare.
Det er hormonene. Noen blir aldri som før.
Nå handler alt om bleier. Takk.
Hør her. Hvis du sier jeg sa det, kommer jeg til å nekte...
Men påtalemyndigheten ser alvorlig på -
- en sak om broren din og kretsen hans.
- Hva betyr det? - Jeg vet ikke ennå.
Men det kan bli brennbart. Jeg bare advarer deg.
Takk. Kan du ikke gjøre noe med det?
- Med vår ærlige borgermester? - Hva ser de på?
Gangstervirksomhet, utpressing, skattesnytere...
Kanskje det som verre er, for Ben.
Mitt råd til broren din er å dra bort en stund.
Han liker Havana.
Det skal jeg virkelig si til ham. Takk for advarslen.
- Hei. Leter du etter noe? - Bare deg. Jeg ville bare si hei.
- Tuller du? - Hva mener du?
Du skulle hørt deg selv.
Du er blitt alt det du lo av og avskydde.
Tja, vet du...
Tiden går. Livet går videre.
- Folk forandrer seg. - Du og praten om det enkle livet.
Det ville vært morsomt, hvis det ikke var så trist.
Du er kanskje ikke den samme du var da, du heller.
Nei. Det har du nok rett i.
Livet går videre. Folk blir voksne.
Spis lunsj med meg.
Så du kan skryte av alle stjernene du kjenner?
Nei, jeg skal ikke plapre som en Hollywoodhustru, -
- hvis du lover å tilgi at jeg stakk av med Phil.
La oss skru tiden tilbake og gå en tur.
Phil har mange møter, og jeg vil høre hvordan du har det.
Jeg må si du fortsatt er utrolig pen.
Jeg har ikke sett naboen på en god stund.
- Kanskje han er bortreist. - Han pleier alltid å vanne plenen.
Den blir brun. Og posten hans hoper seg opp.
- Tror du det er noe galt? - Kanskje han har falt.
Hvis han dør, får han bare som fortjent.
Ikke si sånt. Skal jeg be politiet sjekke?
- Det angår ikke oss. - Det gjør det vel.
Folk må ta ansvar for hverandre. Selv om han er et krapyl.
- Jeg ville bare glemt det. - Hva skal det bety?
Er det noe du ikke har fortalt?
- Jeg er bekymret, Leonard. - For hva, Evelyn?
Foregår det noe jeg ikke vet?
- Jeg har kanskje gjort noe galt. - Hva er det du skjuler?
Da vi så Bobbys og Veronicas baby, fortalte jeg Ben om naboen vår, -
- og sa at politiet ikke hjalp.
Jeg var redd for ham, Leonard. Vi har et barn.
Han var en voldelig nabo som drakk og var ubehagelig.
Han laget alltid bråk, og jeg vet han hadde en pistol.
Tenk om han plutselig gikk amok!
Du lot vel ikke Ben true ham? Eller skade ham?
Jeg ba Ben snakke med ham.
Du har jo prøvd, men du er så mild av vesen.
Ben skulle si at hvis han ikke oppførte seg...
Så ville han brekke beina på ham? Har han gjort det?
Ben skulle bare be ham la oss være.
Hva? Ben er en gangster!
- Har han sendt ham på sykehus? - Jeg vet ikke.
- Og jeg vil ikke vite det. - Det er galt!
Det er jo selvtekt å sende ham på sykehus, helt forslått.
Det er nydelig. Og jeg elsker dette stedet.
- Minner om vår mexikanske kro. - Ja, det er ikke Brown Derby.
Og ikke Busby Berkeleys hagefest. Du støter ikke på Fred Astaire.
Fortell om din kone. Jeg er nysgjerrig.
Hun er skjønn.
- Hva heter hun? - Veronica.
- Det er det ikke ...! - Det er det.
Men hun uttaler det annerledes.
- Jeg er smigret. - Livet er en komedie.
Skrevet av en sadist.
Jeg var forelsket i deg, men du giftet deg med min onkel.
Så nå er du min tante. Herregud. Tante Vonnie.
Jeg er visst fortsatt forelsket, tante Vonnie.
Jeg er her inne.
- Skatt! - Hei.
Hva er dette?
Blomster?
Tenk at du gir meg blomster. I hvilken anledning?
At jeg ikke har gjort det på lenge.
Du har vært i rart humør hele uken, og nå får jeg blomster.
En lottogevinst, eller dårlig samvittighet?
- Må jeg i tredjegradsforhør? - Nei. Jeg elsker dem.
- Jeg elsker deg. - Takk.
Phil var travel, og Bobby ville treffe Vonnie så ofte det gikk.
Han viste henne rundt på Manhattan og Coney Island.
Hun kom på den middagen hun aldri fikk laget til ham, -
- og han fikk arrangert det.
Jeg håper den er perfekt.
Jeg har snakket om det i årevis og presset forventningene i været.
Hvis den ikke er perfekt, går vi på kjøkkenet og lager en ny porsjon.
Eller legger all osten på den.
Den er sikkert fin. Jeg har kjent Pugioni i flere år.
- Veldig lenge. - For meg er det lenge.
Flott at du holder løftet ditt og lager mat til meg.
Et gudbenådet påfunn. Smak nå.
- Du trenger ikke lyve. - Det var ypperlig. Uten tvil.
- Si det, Vito. - Det var nydelig.
Ville han løyet?
Hvor drar vi nå? Jeg vil ikke hjem.
Det er terningspill i Brooklyn. Har du flaks?
- Utrolig! - De har fusket med terningene.
- Det var ikke bare nybegynnerflaks. - Skal jeg bare fortsette?
New York er virkelig fabelaktig.
Og jeg vet det, jeg har reist nok.
Ja, det nevnte du. Kan man velge noe annet sted?
Hollywood er spennende, men intet slår Broadway og Lindy's ostekake.
Hør på deg.
Vi drikker vin i Central Park og har ikke sovet...
- Du har alltid hatt en poetisk åre. - Ikke med alle.
Jeg måtte jo velge.
Som min svoger sier: "Alternativer ekskluderer."
Jeg elsket både deg og Phil.
Jeg var sammen med ham i halvannet år, og du var...
...en keitete, men elskelig, -
- ivrig ung romantiker, som holdt på å finne seg selv.
Og jeg var sammen med en storkar. Det var vanskelig.
Jeg visste ikke om vi to ville funke. Jeg ville ikke miste dere begge.
Hvis du ikke virkeliggjorde drømmene dine, -
- ville du blitt bitter på meg, og vi ville blitt ulykkelige.
Det gikk ikke en eneste dag uten at jeg tenkte på deg.
Jeg drømmer fortsatt om deg.
Men...
...jeg er Phils kone. Han har vært så snill med meg.
Han elsker meg, og la om hele livet for min skyld.
- Jeg har vært en god kone. - Men du drømmer om meg.
Du er lykkelig gift og har barn. Det sa du jo selv.
Men nå er vi alene i Central Park. Lyset speiler seg i bygningen.
Fornøyd?
Etterforskningen mot Ben gikk sin gang, -
- og de manglet ikke bevis og vitner.
Tiltale fulgte tiltale, også for overlagt mord.
Jeg kan ikke forstå det. Det er så skrekkelig.
Jeg er imot dødsstraff.
- Godt de ikke fant naboens lik. - Har det noe å si?
Vi står ikke juridisk til ansvar, men vi må leve med skylden.
- Jeg ba Ben snakke med ham. - Du ville han skulle bli truet.
Advart! Han skulle ikke ha bank.
Er det noen forskjell for det udyret av en bror du har?
Gi deg! Noen måtte gjøre noe med den galningen der inne.
Man dreper ikke en mann fordi han spiller høy musikk!
Hun visste ikke hva han ville gjøre. Og de har nok på Ben fra før.
Det er en annen sak. Men vi har fortsatt blod på hendene.
- Herregud! Ikke bli bibelsk. - Ro deg ned. Ta en aspirin.
Her er navnet på en veldig dyktig forsvarsadvokat, Jake Murray.
- Han er den beste. - Takk.
Hun får et nervesammenbrudd.
Hun driver meg til vanvidd. Som om jeg ikke var opprevet alt.
Pokker heller, Rose, alle visste da at han var kriminell.
Jeg tror ikke på at han har drept noen.
Far visste han var en harding, men detaljene blir verre og verre.
Vi trenger en veldig god forsvarsadvokat. Jeg kjenner en.
- Min gamle venn Peter Bryce. - Ikke Jake Murray?
Bryce taper aldri. Men vi kan godt ta Murray også.
Bryce får ham nok ikke løslatt. Men han må slippe dødsstraff.
Jeg er forbannet.
Saken gikk som ventet. Bevisene mot Ben var overveldende.
Han ble kjent skyldig på alle punkter, også overlagt mord.
Tross innsatsen til to dyre advokater -
- ble han dømt til den elektriske stol i Sing Sing.
Det skulle ikke skjedd! Det skulle ikke skjedd!
Det er pastor Brolian. Han veileder meg i den kristne tro.
I dag har vi diskutert Salme 6.
"Herre, straff meg ikke i din vrede...
...og tukt meg ikke i din harme." Ikke sant, pastor?
- Jeg er målløs. - Vi hadde ikke tid til de greiene.
Men når enden er nær, må du ha noe.
Vil du ikke ha en jødisk begravelse?
Jødedommen har ikke noe liv etter døden.
Jeg tror ikke mine egne ører.
Jeg må vite at alt ikke bare slutter.
Jeg må kunne tro at en del av meg lever videre.
At vi alle har en sjel. Ikke sant, pastor?
Først morder. Og nå blir han kristen?
Hva har jeg gjort for å fortjene dette?
- Hva er verst? - Jøder har ikke noe liv etter døden.
Alle er redde for å dø.
Men du gir da ikke opp troen du er født inn i.
Jeg er ikke redd for å dø.
Du er for dum til å forstå hva døden innebærer.
Jeg har ikke sagt at jeg liker tanken.
Jeg vil kjempe imot døden av all makt.
Men når malech hamoves kommer med ljåen for å ta meg, -
- så blir jeg med.
Jeg protesterer. Jeg banner og sverter, hører du?
- Jeg blir med under protest. - Hvem kan du protestere til?!
Skal du skrive leserbrev til The Times?
Det blir en taus protest.
Jeg protesterer fordi jeg har bedt hele livet og aldri fått svar.
- Hva sier du? - "Ikke noe svar er også et svar."
Synd at jødedommen ikke har et liv etter døden.
De ville fått mange flere kunder.
I slutten av juli ble Ben henrettet i Sing Sing.
Han døde som kristen, og ønsket å bli kremert.
Bens aske skulle spres over Manhattan.
Bobby spredte den ved klubben som ga Ben så mang en fin kveld.
Bobbys venner, Rad Taylor og hennes mann, hjalp Bobby, -
- så han kunne overta og drive klubben.
Gangsterskandalen gjorde bare klubben enda mer fascinerende.
Noen investorer ba dem dra til California -
- og kanskje åpne en nattklubb i Hollywood.
Nå hadde han råd til å bo på Rad og Steves foretrukne hotell.
Han oppsøkte selvfølgelig Vonnie.
Ved akkurat dette bordet tok jeg deg i hånden -
- og du sa du hadde en journalistkjæreste, Doug...
Det husker jeg godt.
Jaså, åpner du en klubb her?
Nei. Jeg vil ikke konkurrere med Coconut Grove.
Phil og jeg er innom New York på vei hjem fra London.
Vi feirer jul med Willie Wyler.
Guttene vil på nyttårsfest i New York.
Så vi treffes ikke?
Kanskje det er best vi ikke treffes.
Det bare river opp i... visse følelser.
Jeg begynner å drømme... Det gjør sikkert du også.
Drømmer er...
...drømmer.
Noen følelser dør aldri.
Er det bra eller dårlig?
Idet den vakre skumringen innhyllet New York, -
- gikk året på hell.
- Hvordan ser jeg ut? - Nydelig.
- Ser du at jeg er gravid? - Nei. Overhode ikke.
Du har bevart ungpikefiguren din.
- Å, gi deg. - Det er sant.
Hjelp meg.
- Får jeg spørre deg om noe? - Ja, selvfølgelig.
Har du noen gang vært utro?
Hvorfor spør du? Nei.
Jeg drømte at du lå med gamlekjæresten, i Hollywood.
Hun med mitt navn.
Drømmer er drømmer.
De er det lykkeligste paret jeg kjenner.
Det perfekte ekteskapet. Hva er hemmeligheten deres?
Hva hemmeligheten vår er? Du svarer.
Vi har samme interesser, liker samme filmer, elsker barn.
Andre folks barn.
Tiden flyr. Enda en milepæl -
- på en forvirrende ferd, som fører hvorhen? Og hvorfor?
Det har vært et skrekkelig år. Vi blar om og fortsetter videre.
Du har rett. Jeg bare grublet over tidens ubarmhjertighet.
Sokrates sa at et ugransket liv ikke er verd å leve.
Men det granskede livet er heller ingen dans på roser.
Stopp litt, gutter. Snart skjer det. Nå er vi i gang.
Ti, ni, åtte, syv, seks, -
- fem, fire, tre, to, en!
Godt nyttår!
- Godt nyttår. - Godt nyttår. Jeg elsker deg.
- Godt nyttår! - I like måte. Hei.
- Blir du med oss? - Godt nyttår, Bobby.
- Du er fjern i blikket. - Er jeg?
Hva tenker du på?
Ikke på noe. Bare... at vi går inn i et nytt år.
Ja, det gjør vi.
Godt nyttår, elskede. Du gjør hvert år til et nytt og lykkelig år.
Takk. Så søtt sagt.
- Hva tenker du på? - Ikke noe. Jeg har det bra.
- Du har et drømmende uttrykk. - Har jeg?
Hei! Hei!
www.HoundDawgs.org Newest NORDiC RETAiL!
Oversettelse: Tron Furu Scandinavian Text Service 2016